Grensen til Mongolia ligger på andre siden av de sporene der.
- Kan vi krysse den et annet sted? - Den er sånn alle steder.
Han har rett. Vi venter til i natt.
- Hva? - Ikke noe. Jeg bare ser.
Ikke se.
- Valka? - Hva?
Hvorfor har du rasshøl tatovert på brystet?
Du burde ha dem på ræva, så du kan sitte på dem når du skiter.
Syns du det er morsomt? De er store menn.
- Valka! - Vet du ikke hva Stalin betyr?
Stålmannen. Han tar fra de rike og gir til de fattige.
Ja, selvfølgelig gjør han det.
Og så tar han dem begge og setter dem i en gulag i 25 år.
Pass deg, ravnemat.
Takk for meg, Moder Russland, men jeg kommer aldri igjen.
Du vet at de fanger deg.
Fengsel er ikke så ille.
Gjeld er noe dritt, men det er mange fengsler. De finner meg ikke.
Hva med Amerika?
Ikke noe for meg. "Frihet".
Jeg aner ikke hva jeg skulle brukt den til.
Vi må si ha det, ulven og jeg.
Du trenger ham ikke lenger.
Lykke til, Valka.
Farvel, Janusz.
Se. Kan du se?
- Tror du vi er der før kvelden? - Ja, det tror jeg.
- Hva skal vi da? - Da skal vi spise.
- Bra. - Og vi skal sove.
Vi klarte det.
Mister.
De er kommunister.
Da har det nådd hit også.
Det forandrer alt.
Vi kan ikke skjule oss noen steder.
Det er et buddhistisk tempel. Kanskje de vil gi oss husly.
- Kanskje de samarbeider med regimet. - Det er farlig.
Hva har skjedd her?
Det samme som i Russland.
Kirker ble stengt.
Prester ble skutt eller kastet i leir.
Religion ble forbudt.
De kom til kirken min i Latvia.
De ødela alt, som her.
Jeg dro tilbake samme kvelden.
Det sto bare en soldat på vakt.
Han var bare en gutt.
Jeg kvalte ham -
- til øynene hans sto ut av hodet på ham.
På en eller annen måte visste Valka det.
Han visste jeg hadde drept med kaldt blod.
- Hvor langt er det til Kina? - Jeg vet ikke.
Kanskje 5-600 kilometer rett sørover.
600 kilometer?
- Er Kina fritt? - De kjemper mot japanerne.
Etter Kina kommer Tibet. Vi kunne dra til Lhasa.
Hovedstaden.
- Vi kan dra til Tibet. - Over fjellene?
- Til India? - Ja.
Ja. Det er greit.
Hva? Hva snakker dere om?
De sa vi kunne gå gjennom Tibet, over fjellet og ned i India.
- Hvilke fjell? - Himalaya.
Vi kan slutte oss til britene og kjempe mot nazistene og russerne.
Over fjellet?
Hvordan det? På et flyvende teppe?
Hvordan?
Vi går.
Forsiktig.
Kom nå. Våkn opp.
Jeg hadde en vidunderlig drøm. Jeg skulle akkurat til å spise noe salt.
Jeg kunne nesten smake det. Jeg vil bare tilbake til drømmen.
Det er en veldig enkel oppskrift. Trenger bare litt rosmarin og muskatnøtt.
- Muskatnøtt? Hva med saltet? - Det kommer vi til.
Tilsett oljen og la det marinere, mens du gjør klar kyllingen.
- Det er her saltet kommer inn. - Fint.
Du gnir det inn i kyllingskinnet sammen med litt paprika.
- Men med dobbelt så mye salt. - Nei, da blir den altfor salt.
- Det blåser jeg i. Mer salt. - Jeg vil ikke ødelegge den.
- Lag den med dobbelt så mye salt. - Nei.
- Tomasz. - Nei.
Stå i ro. Nei, ikke løp!
Stå i ro og smil vennlig.
Smil, alle sammen.
God dag, god dag.
- Russere? - Nei. Amerikaner.
- Lhasa? - Ja. Lhasa. Tibet.
- Pilegrimer? - Ja.
- Ingen hester? - Vi har ikke råd til hester.
- Kone? - Nei. Datter.
God morgen.
Sør er der.
- Skal vi spise den der? - Det er enten den eller fisk.
- Den ser ut som et fuglereir. - Den beskytter mot solen.
Prøv disse på føttene.
Sør. Kom igjen. Vi fortsetter.
Nei, det er en luftspeiling igjen.
Vi har ikke mer vann. Det er trær der borte.
Hvis det er trær der, er det vann.
Men det er østover. Vi må sørover.
- Men vi er nødt til å prøve. - Vi må fortsette sørover.
- Ellers dør vi alle sammen. - Faen heller. Vi dør jo.
- Vi dør jo allerede. - Stopp.
Det er en luftspeiling! Det er bare en luftspeiling.
Det er ikke fugler over luftspeilinger.
Det er ikke fugler over luftspeilinger!
Det er en brønn!
Ikke drikk for mye, da blir dere syke.
- Her er det i det minste vann. - Men det er ikke mat her.
- Kanskje det kommer noen nomader. - Når da?
- Neste uke? Neste måned? - La oss bli her et par dager til.
Uten mat blir vi bare svakere.
Kanskje for svake til å gå.
Jeg vet ikke. Etter de siste dagene her...
Jeg vet ikke om jeg kan klare det igjen.
Det var et mirakel at vi fant denne brønnen.
Kan vi regne med et mirakel til? Janusz?
Gi meg masse.
Vent, vent!
Kom igjen, Tomasz.
Hatten, takk.
Lenger ned.
Løp! Løp!
Tilbake! I dekning!
Irena.
Litt tørket fisk.
Takk.
Her.
- Kan du finne brønnen igjen? - Det var langt ute av kurs.
Langt mot øst.
Det er ingen landemerker her.
Jeg kan aldri finne den igjen.
Da jeg hjalp far på åkeren sugde vi på småstein.
Da følte man seg mindre tørst.
Janusz.
Solstikk?
Jeg er en byrde for dere.
Nei.
Gjør det vondt?
Nei, overhode ikke.
De må være hovne fordi jeg har gått så langt.
Tror ikke du også, Mister?
Jo.
Legg deg ned igjen, og så dekker vi til beina dine.
- Irena, vi kan godt stoppe litt. - Nei.
Sug på denne.
Nei. Ikke, vær så snill.
Kom. Vi må fortsette.
Jeg heter Irena Zielinska.
Legg meg ned, Andreis.
Bare legg meg ned.
Det skal gå bra.
Be dine engler å motta henne -
- og å føre henne til himmelen.
Hennes hjem.
- Amen. - Amen.
Amen.
Jeg liker denne her.
- Når tegnet du den? - Andre kvelden i gulagen.
Stakkars Kazik. Han slet alltid med føttene.
Hvem er det?
- Det er deg. - Det ser ut som faren min.
- Ser jeg sånn ut nå? - Nei. Nei, du ser verre ut.
Du har fanget smilet hennes.
Se.
Det er bare en skisse, men jeg vil gjøre den ferdig.
- Det vil jeg. - Det er en virkelig fin tegning.
Du er en stor kunstner, Tomasz.
Det er nærmest et fotografi. Skyggene.
Det er virkelig flott.
Vi må bort til de åsene.
Kanskje det er vann der.
Kom. Opp med dere. Opp.
Mister. Kom igjen.
Fortsett uten meg.
Jeg er ferdig.
Gå.
Gå til åsene og let etter vann.
- Vent på oss der. - Nei.
Vi skal ta dere igjen.
- Fant dere vann? - Nei.
Vis meg hvor.
Kan du vise meg hvor?
Hvor er du?
Vann!
Zoran.
Her et sted.
Se der.
Tenk om den er giftig?
Vi bare skjærer av hodet.
Få kniven. Se der.
- Det smaker kylling. - Ja.
En stor, svart, giftig kylling uten bein.
Det er ikke så verst.
Valka snakket om å spise hverandre da vi var i Sibir.
Gjorde han?
Og ville du ha spist meg?
Ja.
- Ja, selvfølgelig. - Jeg ville aldri ha spist deg.
- Hvorfor ikke? - Du er for seig og bitter.
Jeg vil heller spise slange.
Her er litt vann.
- Det er livsfarlig. - Hva?
Godhet.
Hvor lenge kan vi overleve på gjørme og slanger?
Bare legg meg igjen her.
Du klarer ikke, hva?
- Hør her, Mister. - Hva?
Jeg kan kanskje ikke fornavnet ditt, -
- men jeg vet hva sønnen din het.
- Det fortalte Irena. - Ja.
Får jeg si navnet hans?
David.
Å si navnet hans bringer ham ikke tilbake.
Prøver du å gi meg tilbake livsviljen?
- Hindre meg i å gi opp? - Holder du på å gi opp?
I leirene var det noen som så døden som en befrielse.
- Hvorfor tok du ikke bare livet av deg? - Å overleve var en form for protest.
- Å leve videre var mi straff. - Straff for hva?
Jeg tok David med til Russland.
Og nå er det ingen til å tilgi deg.
Og du kan ikke tilgi deg selv.
Irena fortalte meg -
- at de torturerte din kone, -
- og at hun vitnet mot deg.
Ja.
De gjorde det samme med gutten min.
Og så skjøt de ham i hodet.
Min kone lever.
Hun overlevde og ble løslatt.
Såpass vet jeg.
Men hun vil aldri kunne tilgi seg selv for det hun har gjort.
Det er bare jeg som kan gjøre det.
Hun piner seg selv, som du gjør.
Så jeg må hjem.
Jeg skal hjem.
Janusz!
Pakk sakene dine. Fort.
Janusz!
Hører dere det?
Hva er det?
Tibet.
Jeg ønsker dere alt vel.
Lhasa.
Og hvor er India?
India.
India? Ja.
Det fins en sti til Sikkim, over fjellene.
Mange tar den veien.
- Er det landsbyer på veien? - Små landsbyer, ja.
De vil gi dere mat og ved.
- Men dere kan ikke dra nå. - Hvorfor ikke?
Hvis det kommer mye snø, blir det veldig tungt.
Vent til våren.
Denne familien vil ta seg av dere.
Vi kan ikke krysse fjellene om vinteren.
Han sa det var tungt, men ikke umulig.
- Janusz, bare tre måneder. - Vi kan ikke gi oss nå.
Hvis vi stopper nå, bukker vi under for utmattelsen.
Det er ikke å gi seg. Vi er utslitt.
Jeg skal sove til våren som en bjørn i et hi.
Du kan studere buddhisme og bli munk, -
- men først må du lære å like teen deres.
- Jeg liker teen alt. - God natt.
Hva med deg, Mister? Hva vil du gjøre i de tre-fire månedene?
Jeg drar til Lhasa.
Vår venn har en kontakt som kan få meg ut gjennom Kina.
Det fins amerikansk militær der.
"Enhver er seg selv nærmest." Er det ikke det amerikanere sier?
- Zoran? - Hva?
Vi slapp ut.
Vi klarte det.
Du har rett. Han har rett.
Bortsett fra et par fjell, så er vi der.
- Vi klarte det. - Ikke alle sammen.
Nei. Ikke alle sammen.
Hva vil du gjøre, Mister?
- Når du kommer hjem? - Hjem?
- Bygge metroer? - Kanskje jeg vil drive litt rundt.
Jeg vil slåss.
Først mot tyskerne, og så mot russerne.
Og så? Bygge opp igjen kirken din?
Nei.
Jeg vil dø i strid.
Jeg vil gi Tomasz' tegninger til en avis. Få dem utgitt et sted.
Og så vil jeg tilberede kyllingen hans, -
- men med ekstra salt, bare for å erte ham.
Og du, Janusz?
Så lenge kommunistene er i Polen, kan du ikke dra hjem.
De vil skyte deg, Janusz.
Jeg vil bare fortsette til det er over.
Bare fortsette å gå.
Han har gått.
Janusz!
Namaste.
Velkommen til India. Pass og papirer, takk.
- Vi har ikke pass. - Det gjør ikke noe. Bli med meg.
- Hvor kommer dere fra? - Sibir.
- Og hvordan har dere kommet hit? - Vi gikk.
8. mai 1945. Seier i Europa.
1945-1949. Sovjetunionen påtvinger Polen kommunisme.
Et jernteppe legger seg over Øst-Europa.
1956. Oppstanden i Ungarn.
1961. Berlinmuren blir reist.
1968. Sovjetunionen sender tropper inn i Praha.
1980. Polske "Solidaritet" utfordrer kommunismen.
1989. Kommunismen bryter sammen.
Polen fritt.
Tekst: Retailrippet og synket av: ~ R u B r i c K ~ www.NorSub.com ~ Norske Undertekster!